IceFanSubs
представят
Не мога да се концентрирам. Тялото ми още се чуди какво да прави.
Даже трепери и дори и да искам, не мога да го спра.
Превод:
KiMiTo Golden^Fool
Въпреки че слънцето и луната не са на моя страна,
Редакция:
KiMiTo
"Нямам друг избор, освен да се опитам".
Стайлинг:
KiMiTo
Тези думи минаваха през главата ми.
Късметът не е на моя страна, но бягането нищо няма да реши.
Превод на ОP и ED:
KiMiTo
Дори и да не мога да видя бъдещето, трябва само да съм смел и да победя.
Поздрави за всички наши фенове!
Като поддържам разстоянието до целта си.
Уебсайт:
balito
Всичко от което се нуждая, за да победя е гордостта да спечели.
Дали ще отпразнуваме победата си с вино,
или ще бъдем победени, коленичейки пред врага?
За всичко си има само по два възможни изхода,
и аз искам да контролирам съдбата.
Трябва да се възползвам от тази златна възможност.
Ще го направя с най-добрите си ходове,
и ще ги отведа в света на илюзиите.
Ще открия изхода от тази безкрайно тежка игра,
и ще надскоча границите на честността.
Но какво ли ще трябва да пожертвам, за да го направя?
И с какво не искам да се разделя?
Ед и Ал търсиха Мей, момиче от Ксинг, за да научат повече за Източната алхимия.
Сега те се отправят на север, след като разбраха, че вероятно и тя отива там.
Същевременно Кимбли - Пурпурният алхимик, е по петите на Скар,
който напусна Централата и се отправи някъде на запад.
Но внезапно Скар изчезна ненадейно в тъмнината на нощта.
Ако са скочили от влака, със сигурност са го направили някъде наоколо,
където пътят е пълен със завои, и скоростта е значително по-ниска.
Въпросът сега е - на къде са тръгнали, след като са скочили?
Има ли някакво ново съобщение за Скар? - Не, няма...
Странно.
До преди малко привличаше вниманието към себе си.
Ново съобщение!
На 200 метра южно оттук, е била открадната малка лодка!
Скар ли е бил? - Засега не е ясно.
Отидете да проучите. - Разбрано!
Друго съобщение!
Получихме съобщение от един старец, който живее в околността,
че двама подозрителни мъже са се отправили на запад. - Сега на запад, а?
Изпратете хора там и ги заловете незабавно! - Разбрано!
Нещо нередно ли има? - Не, просто...
На тази карта има път през планината, който води на север.
Защо е задраскан?
Имаше един път, който минава през гората и води на север,
но той бе затворен, заради свлачищата.
Какво за него?
Има и няколко други места, които са били затворени, заради свлачища.
Явно реката си тече.
Така е, но какво значение има това?
За алхимик, специалист в разрушенията, правенето на препятствия е като детска игра.
Лесно е такъв алхимик да разруши част от планината, и да блокира пътя ни със скали.
Следи от преобразуване?! - Изпратете войската на север.
Епизод 33
Северната стена на Бригс
Сняг!
Бате!
Божичко, много си прибързан!
Тихо, просто се подхлъзнах.
Виж колко е красив снегът!
Да. Жалко, че в Ризембул много рядко вали сняг.
А, да, Ал.
Спомняш ли си, когато валя сняг в Ризембул, още когато бяхме деца?
Силният снеговалеж?
А, да! Спомних си! Биехме се със снежни топки!
А помниш ли, че направихме и снежен човек? - Да!
Тогава никога не съм предполагал, че ще дойдем толкова на север в страната.
Да, но го направихме.
Добре, ами сега?
Все още имаме време, докато влакът за Бригс потегли.
Защо не отидеш да хапнеш нещо вкусно? - Ами, защото не съм гладен...
Но мисля, че ще отида да разгледам менюто!
Ако продължаваш да бягаш така, отново ще се подхлъзнеш! - Млъквай!
Да, преди три часа...
Описанието на Скар, документ номер... - Нещо ново?
Даваме всичко от себе си, но все още не сме открили нищо.
Мъж, отговарящ на описанието на Скар е бил забелязан на следващата гара.
Сигурно ли е това? - Да.
За последно е бил видян от хора, пътуващи за Бригс.
Имало ли е някой с него? - Мъж на средна възраст с черна коса.
Напълно отговаря на първоначалното описание.
Незабавно трябва да спрем влака.
Няма нужда от това.
Проблемно ще е, ако отново скочат от него.
Оттук поемам аз.
Моля да не се бъркате в работата ми.
Може да поспиш.
Когато навлезем още по на север, едва ли ще можеш да заспиш, заради студа.
Ще скоча в другия влак, затова те моля да се опиташ да изравниш скоростта си с него.
Разбрано!
Д-р Марко.
Дойдох да те взема.
Няма къде да избягаш.
Сам ли си? Къде е Скар?
Не знаеш кога да се откажеш, нали?
Казах ти, че няма къде да избягаш, д-р Мар-
Кой си ти?
Значи ти си ишбалецът, за който всички говорят...
Не очаквайте от мен да се изправя срещу тези чудовища!
Сега е шансът ми да скоча...
Невъзможно...
Золф Джей Кимбли, Пурпурният алхимик.
Помниш ли ме?
Да, доста добре те помня.
Ти беше в Канда, район от Ишбал.
Тогава и семейството ти беше с теб, нали?
Мисля, че имаше някой, който много приличаше на теб, но беше с очила.
Лявата част на корема му кървеше обилно, описвайки неговата болка...
Лошо.
Не съм се бил, откакто бях затворен в затвора,
а и плюс това той е участвал в гражданската война.
По отношение на силата, преимуществото не е на моя страна.
Но всичко, което може да прави е да разрушава-
Лявата част на корема, нали?
Няма да ти дам време да се помолиш на Бог.
Срамота...
Не можах да убия един и същ ишбалец два пъти...
Унизително е, че трябва да бягам...
Следващият път ще довършим битката си, ишбалецо!
Кимбли... !
Мамка му, не мога да видя! Какъв беше този шум, по дяволите?!
Един от вагоните липсва!
Не можем! Беше ни заповядано от армията да не спираме влака!
Не, трябва да го направим! Иначе ние ще сме виновни, ако влака дерайлира!
Какво ти се е случило?!
Кой ви каза да спирате влака, по дяволите?!
Какво?!
Продължете напред. Отидете на север!
Добре... смъртта ме преследва.
Този, който убива също бива преследван от смъртта.
Винаги животът върви ръка за ръка със смъртта...
Мисиите, жертващи души наистина са красиви!
Какво възнаграждение...
Моето бойно поле!
Чудя се, дали Скар-сан и Йоки-сан са добре?
След като никой не ни е последвал, значи добре отвличат вниманието на армията.
Дано са добре.
Д-р Марко?
Не, просто... северният вятър е твърде болезнен за тази моя кожа.
Съжалявам. Искаше ми се да я излекувам малко по-добре...
Не, това лице ми отива.
Щастлив съм с него.
Погледни, Мей-чан.
Уау!
Това са планините Бригс.
Планините, по които минава границата на тази страна с Дракма.
Трябва да сме близо до мястото, което ни посочи Скар...
Да видим...
Почти стигнахме!
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu
Напуснал е хотела?
Да, още вчера.
Знаете ли къде е отишъл?
Ако си спомням добре, той каза, че тръгват на север...
Разбирам...
Благодаря.
Този идиот...
Какво има? Как са те?
Казаха, че тръгнали на север.
О, боже! Той наистина...
...ще умре.
Да не настина, бате? - Какъв студ само...
Какво друго можеше да се очаква от Бригс.
Пристигнахме, момчета.
Ако следвате тази пътека, ще стигнете до крепостта Бригс.
Благодаря. - О, да, ти.
Аз ли? - Да, ти.
Това не е аутомейл, нали? - Не.
Значи всичко е наред.
За какво беше това? - Не знам.
Всичко зад тази ограда е на армията,
ще умрете, ако се отклоните от пътя и се загубите! - Какво?!
Да вървим! - Добре.
Казват, че времето в планините се променя бързо,
но никога не съм очаквал нещо подобно... - Какво ще правим, бате?
Тотално се изгубихме. - Не се притеснявай!
Учителката Изуми е била тук през зимата цял месец на тренировки, и е оцеляла.
Няма начин това да е истина! Как някой би могъл да оцелее тук за цял месец?!
Но тя каза, че дори победила мечка!
Мечките в Бригс са високи над два метра! Как може да я победи?
Мечка... !
Не е мечка!
Ал!
Ей, почакай!
Носиш военна униформа!
И ти ли имаш аутомейл? Изглежда ми нормален.
Твоят е много грозен!
Глупав си, щом не можеш да видиш красотата на тази ръка!
Боен модел аутомейл M1913-A Крокодил.
Предай се, ако не искаш да станеш на парчета, шпионино на Дракма!
Шпионин? За какво говориш, по дяволите? Аз съм...
Не можеш ли да си малко по-любезен, дебелако?
Каква е тази болка?
Аутомейлът ми не се движи добре!
Мой си!
Бате! - Копеле...
Просто ме изслушай! - Още ли се съпротивляваш?!
Не! Чакай! Чакай! Чакай! Просто ме изслушай!
Безполезният ти аутомейл е мой!
По-скоро твоята ръка е моя!
Направи ли нещо?
Стига! Стига! Стига! Сериозно! Стига! Защо алхимията не действа?!
Това не е направено от метал?! - Бате!
Мерси, Ал!
Добре ли си? - Мамка му...
Уинри щеше да ме убие, преди да измръзна до смърт тук.
Не е зле, хлапе. Добре се справяш с обикновения аутомейл.
Но това е краят. - Какво?
Защитен персонал от Бригс?! - Леле, пак ли пистолети?
Бате. - Стена?
Какво има, капитан Баканиър?!
Съжалявам за безредиците, генерал-майор Армстронг!
Армстронг?
Значи тя е тази, с която майор Армстронг искаше да ни запознае...
...Оливиер Мира Армстронг?
Сестрата на майор Армстронг!
Но...
Изобщо не си приличат. - Не е огромна.
Кой си ти, по дяволите? - Едуард Елрик, Металният алхимик.
Дойдох да ви видя, с препоръчително писмо от майор Армстронг от Централата.
Но първо ви моля да разкарате тези типове!
Цялостно претърсване! - Какво?!
Не сме толкова подозрителни! - От къде да съм сигурна?
Всеки може да се прави на някого другиго.
Какво?! Тук няма никой?! - Тази кучка...
Това е...
Мадам!
Това е писмото от майор Алекс Луис Армстронг.
Ще разберете всичко, ако го прочетете.
Наистина е от Алекс.
Дори няма да го прочетете?!
Препоръките не значат нищо за мен.
Не се нуждая от преценката на другите.
Аз сама ще ви преценя.
Н-Невероятно.
Огромна е... Какво е това, по дяволите?!
Влезте, Метален алхимико.
Страхотно! Толкова е висока! Огромна е!
Побързайте! Движение, лигльовци!
Да не искаш да откъсна антената в главата ти?
Казвам ви го още от сега. Няма да ви третирам като деца.
Това е Бригс, земята на природната защита.
Свят, където слабите са жертви на силните.
Ако се видим отново след дълга раздяла, искам да го направим тук.
Тогава ще стиснем ръцете си и ще се уверим, че никога повече няма да се разделим.
Ще си говорим цяла вечер, докато слънцето не изгрее
и докато не залезе, няма да отделяме ръце един от друг.
Нека винаги заедно да вървим така, като неразделни другари.
Стоя си в града и започвам да гледам със самотни очи.
Не мога да усетя твоята топлина.
Винаги, когато те видя, осъзнавам
колко много обич ми даваш.
Ако се видим отново след дълга раздяла, искам да го направим тук.
Тогава ще стиснем ръцете си и ще се уверим, че никога повече няма да се разделяме.
Не мога да заспя, защото не мога да спра да мисля за теб.
Затова ме отведи някъде, където съмненията не могат да ни застигнат.
Нека така озарим нощното небе без звезди.
Когато си с мен, мога да отида и накрая на света.
Но без теб, едва ли бих могла да го направя.
Когато си с мен, мога дори да пея от радост.
Щом сме заедно се чувствам така, сякаш светът е станал по-добър.
Ето ги!
Значи това са документите от проучванията на брат му.
Комбинация от алхимията на Ксинг и Аместрис.
Чудя се, дали тук пише нещо и за безсмъртието? - Надявам се, че да.
Дали това ще бъде книгата на надеждата, или ще се окаже, че е книгата на отчаянието...
Да започваме анализа.
Генералът на Бригс - Оливиер Мира Армстронг.
Жестока и силна, тя е аместрианският пазител на севера.
Тя не се страхува от нищо, но много се страхуват от нея.
Следващият епизод на Металния алхимик:
Епизод 34: Ледената Кралица.
Епизод 34
Ледената Кралица
И така започнаха нещата в Бригс.
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu